-I tidigare avsnitt... -Besten kommer från Fillory!
Besten vill ha kontroll över Fillory och alla dörrar dit.
Jag minns inte att jag gjort det de säger.
Var det så när vi träffades?
Vi behöver ta hjälp av något eller någon.
Vad var det? Mer energi än jag någonsin känt.
Fortfarande samma bestämda lilla Jane Chatwin.
Eliza är död.
Hon är den enda som kan ge mig svar!
Det finns inga svar, för vi har ingen aning om vad som kommer att ske.
Käre Q. Jag behöver inte förklara hur förbannad jag är på dig.
Det förstod du nog när jag satte dig på plats.
Jag förstår inte hur vi kunde bli osams efter att ha varit såna vänner.
Men jag beklagar det jag gjorde. Jag ville aldrig göra dig illa.
Jag skrev ner det. Jag skaffade hjälp.
Man ska inte säga att den andre också gjorde fel-
-men du gjorde också fel och det förstörde för oss.
Jag hatar dig för det, för jag saknar oss, Q.
Jag jobbar på att förlåta dig. Jules.
Jag fick ditt brev, J. Jag antar att vi båda är arga.
Men jag är glad att du mår bra. Ta hand om dig.
JAG BER OCKSÅ OM URSÄKT. - Q
-Allt är inte svartvitt, Julia. -Det var allt jag tänkte på där inne.
Och det är allt jag tänker på nu när jag är fri.
Det finns ett behändigt begrepp som kallas "botgöring".
Som 50 magiska piskrapp?
Minns du besvärjelsen som du tog dig in i din väns hjärna med?
En sån sak kan vara till hjälp i stället för att skada.
-Om du inte är rädd för att slita... -Det är jag inte.
Då så.
-Q? Kan du inte sova? -Jag...
Eliza gav mig tydligen svaret, och jag tappade bort det.
"Fillory & Further, sjätte boken." Den var viktig, men den försvann.
-Har du letat efter den? -Ja, så klart. Överallt.
Det är alltid Fillory som bestämmer när familjen Chatwin ska släppas-
-och när de ska kastas ut.
-Ember och Umber... -Tvillinggudarna i Fillory.
-De blir elaka och tar bort allt. -Ja, i princip.
De har sina skäl. Men så blev det med manuskriptet.
-Jag förtjänade det tydligen inte. -Det är inget omdöme om dig.
Nej. I böckerna...
Vad gör man när man tappar bort något?
-Har du haft den hela tiden? -Jag vet inte vad du kacklar om.
Sjätte boken! Du sa att du inte var inblandad.
Jag sa ju att det inte var jag. Kan du ta bort den där grejen?
Okej då, jag tog den!
Jag hade tråkigt och den låg där.
-Men nu är den borta. -Vad menar du?
Jag läste den, spillde öl på den och slängde den i soporna.
-Sen hämtade jag en ny öl. -Det är ju helt otroligt!
-Du har läst den. Minns du den? -Så där.
Det är viktigt. Du måste...
Jag måste ge dig stryk om du ger mig order.
Besten försöker ta livet av oss båda. Varför kan vi inte hålla ihop?
Du kan inte vilja vara ett svin hellre än du vill överleva.
Vad skrev Plover i boken? Kom igen.
Det var inte vad han nu heter som skrev den.
Plover. Christopher Plover.
-Det var tjejen. Jane Chatwin. -Som skrev sjätte boken? Jäklar!
De andra böckerna stämde inte och hon ville förtydliga en del saker.
Stämde inte på vilket sätt?
Sommaren när mamman dog och de hängde hos Plover och åt tekakor.
Just det...
Jane och Martin öppnade en garderob och hamnade i Fillory.
Nej, Martin kom inte dit. Fillory glömde honom hela tiden.
Glömde honom?
Han gnällde om att Fillory inte ville ha honom, men Jane lugnade honom.
Hon skulle hitta ett sätt för Martin att besöka Fillory. Med varelser?
Frågevarelser. Om man fångar en så får man en önskning.
-Det finns en hund, en kanin... -Sluta!
Jag blir mindre cool för varje ord du säger.
Hon hade väl sin förtrollade båge med sig för att fånga en?
Ja, just det.
Stanna, annars skjuter jag!
-Hej, människobarn. -Det var en hund.
Jag behöver en nyckel till dörren till Fillory. Du är fångad, hunden.
Nej, vänta. Det var ingen hund. Det var en gris.
Ember och Umber har bestämt att du måste ge mig det.
-Nej, fel. Vad var det? Vänta... -Men för fan!
-Hej, människobarn. -Du är fångad. Ge mig det jag begär.
-Fungerade det? -Som ni önskar.
Är knappen nyckeln?
-Det verkar rimligt. -Gör det?
Martin vill hitta en försvunnen knapp hos Plover.
På nätet haglar teorierna, för det står bara att knappen är magisk.
Det står inget mer specifikt. Vilken grej!
-Varför är det så viktigt? -Den kan finnas kvar i Plovers hus.
Martin hittade den aldrig. Vi...
-En biljett direkt till Besten? -Hellre det än att han når oss.
Det stod i ett manuskript som du nog är den enda som har läst.
Det finns en chans att knappen finns kvar.
Jag tänker åka dit. Och du borde följa med, Penny.
-Jag följer också med. -Okej.
Hur tar vi oss snabbast till England? - Penny, kan du...?
Svin!
-Jag packar. -Det finns nog ett direktflyg.
Vart?
-Kila iväg, Ronald. -Raymond.
Raymond... Ha en bra dag.
-Du verkar må...bra. -Jag behöver påfyllning.
-Vart ska ni flyga? -Till England.
Då behöver ni inte ta flyget.
Margo och jag har gjort en dörr till vår favoritpub.
Jag visar er, om jag får följa med. Margo är på Ibiza.
Ronald är dålig på avsugningar. Men det är inte hans fel. Käkproblem.
Jag har tråkigt.
-Du vet inte ens vad... -Jag tar igen det.
Hur mår du i dag, Kira? Jag tog med en vän.
Jag har jobbat på det där som vi pratade om. Julia ska hjälpa till.
-Kan du låsa dörren? -Ja.
Tänk på en plats som du älskar, Kira.
Vi ska skapa den platsen tillsammans i din hjärna.
Hon kan väl höra oss?
Julia kommer att möta dig där. Hon har vana av mental projektion.
Det är inte min specialitet...
Om något går snett så hjälper jag dig tillbaka.
Richard? Kira? Hallå?
Richard! Jag sitter fast! Hjälp mig härifrån!
Någon har tittat på "Kill Bill".
Kira... Om du inte vill ha mig här kan du väl släppa mig?
Jag vet saker som Uma inte visste!
Jag måste bli eldtålig så att jag kan ta mig ut härifrån.
-Är du Richards vän? -Vad fan var det där?
-Jag ville se vad du dög till. -Varför ska alla magiker testa andra?
Här, du behöver en penna.
-Har Richard sagt vem jag är? -Bara att du är väldigt smart.
-Jag förstår knappt det här. -Ser du att det inte fungerar?
Det fanns ett svar, men jag kom inte på det innan min kropp svek mig.
-Hur länge har du...? -Ett år. Men jag hade det här kvar.
-Så jag satte mig och tänkte vidare. -Har du löst det i tanken?
Jag pratar, du skriver. Och kom sen ihåg vad du har skrivit.
Ja, visst. Sätt igång.
Man börjar enkelt. Grunden från Popper 45.
Godset har tillhört familjen Plover i fem generationer.
Christopher Plover var en respekterad författare som sökte inspiration-
-när Jane, Martin och Rupert Chatwin flyttade in i huset intill.
-Inte direkt... -Ursäkta mig?
-Hade ni en fråga där bak? -Nej, snarare en korrigering.
Barnen kom dit först, Jane och Martin. Men sen blev Rupert skadad.
Då har vi en expert ibland oss.
Och Plovers tidigare verk... Allt blev refuserat.
Det hade inte samma djup som "Fillory & Further".
Håll er nära. Jag klarar nog inte det här utan er.
Här är bilder på familjen Plover.
Plovers syster, Prudence, tog hand om honom fram till hans död 1952.
Håll er till gruppen. Alla rum är inte öppna för allmänheten.
Prudence sa att Christopher förstod sig på barn på grund av uppväxten.
Han hjälpte familjer i trakten-
-och betalade skola åt hushållerskans barn, George och Beatrix.
Han skrev inte bara för barnen, utan tog hand om dem efter mammans död.
Jane sägs ha gått in i en garderob här för att komma till Fillory.
Följ mig till skrivarlyan.
Det var här Fillory uppstod.
Här berättade Plover historier för Jane och Martin.
Som Plover skrev finns det inget som kan ersätta-
-en barndom fylld av äventyr, värme och kärlek.
Du kommer aldrig att växa upp till man.
Nu letar vi reda på knappen och drar.
Ska vi fortsätta, brottslingar?
Det var här han skrev dem.
Det här skrivbordet räddade mitt liv.
Jag gillade böckerna. Julia och jag låtsades vara Jane och Martin.
Jag var 16 när jag hamnade på sjukhus.
-Jag kunde inte ta mig ur sängen. -Det visste jag inte.
Min hjärna klappar ihop ibland.
Pappa gav mig böckerna. När jag läste dem kände jag mig som mig själv-
-och kunde försöka skärpa till mig.
Känns det fortfarande så? Som om hjärnan klappar ihop?
Det känns... som om den inte riktigt är lagad-
-men den funkar bättre på något vis.
Gör du slut med mig om jag aldrig har varit lyckligare i mitt liv?
Sluta bete er som turturduvor och titta här.
Tråkigt, tråkigt... Utan tvekan tråkigt.
Kan det här vara något?
Ett brev från systern Prudence till deras advokat.
Plover dog av en hjärtinfarkt 1952.
Men det här handlar om att han är försvunnen, inte död.
Hon vill få en dödsattest utfärdad.
-Herrejävlar, de ljög! -Varför det?
Rykten om Plover. Barn som kände Plover hade försvunnit.
Folk började prata, och ju längre de var försvunna-
-desto fler dåliga slutsatser drogs.
Det är väl mer invecklat än så? För...
-För Fillory finns på riktigt. -Ja.
Plover var bestört över att barnen Chatwin var försvunna.
-Han visste var de var. -Jag gillar hemligheter.
Böckerna var redan omtalade. Det var lättare att säga att han dog.
Vad råkade han då ut för?
Jag har en teori. McCabe. Livingston. Ali. Popper.
-Herregud... -Han studerade magi.
Det står inte på nätet. Och titta här...
-Kaminsky. Umar. Aurora. -De känner jag inte till.
Du är ingen resenär. Det är grundkursen.
-Var Plover resenär? -Kanske. Men det är livsfarligt.
-Det är otroligt. Tänk om... -Eller så här.
Plover är en idiot, som du, som vill resa till Fillory, som du.
Så han provar en besvärjelse och flyger i luften.
Eller så fungerade det.
Fantastiskt. Skål för idioter.
Vill du ha? Det tar aldrig slut.
Hjälp oss...
-Alice... -Sch! Hörde du?
Vad gör ni? Ni har utlöst larmet. Försvinn härifrån!
Är det här något som kan åtgärdas med pengar?
-Ni lyssnar inte! -Är du arg eller rädd?
-Ingen ska vara här på natten. -Vad hände Plover?
-Nu förstår jag ingenting. -Jo då.
Han är så panikslagen att jag inte förstår hans tankar.
Nu får det räcka.
-Jag är en ond skurk. Berätta nu. -Okej, men sen måste vi gå.
-Vad hände med Plover? -Han höll på med otäcka saker.
-Det finns en bok i skrivarlyan. -Vi hittade den.
Prudence ville inte att någon skulle veta vad hennes bror... Åh, nej!
-Herregud... -Vart tog de vägen?
Då så... Nu drar vi.
Håller alla med? Ja...
Fy fan!
Penny!
-Alice och Eliot. -Det var väl fan också!
Två...
-Var hittade Richard dig? Brakebills? -Avgiftningsklinik.
-Jaså? -Ja.
Jag har inte fått utbildning.
-Du låter bitter. -Märks det?
-Jag är inte heller utbildad. -Eller hur...
Jag gick på MIT, men jag studerade inte magi.
-Men det här är genialiskt. -Magi är som vetenskap.
Svårt att lösa på egen hand, men inte omöjligt om man har fallenhet.
Ibland tvivlar jag på att jag har en fallenhet.
Tänk om det är ett stort partytrick som inte leder någon vart?
Vad spelar det för roll?
Vet du vad jag tänker på här inne?
En dag i den här parken tillsammans med min flickvän.
Vi satt i regnet och kastade en besvärjelse om och om igen.
Vi frammanade en regnbåge som varade i tio sekunder.
-Det låter härligt. -Det var det.
Mitt livs bästa dag.
Vilken är din?
Här. Medan du och Richard ger mig kraft kan du visa mig.
Jag var tio år, med min kompis, Quentin.
Ingen störde oss här. Vi var i princip osynliga.
-Vi läste "Fillory" i flera timmar. -Jag älskar de böckerna.
Vi gjorde den här kartan, för vi tänkte resa dit.
Vi lekte, men det kändes verkligt.
Se det här. Försök uppnå det.
Det är så du ska vara dig själv.
Nu måste vi tillbaka till parken och bli klara med det här.
Alice!
Eliot! Alice!
Lugn, de klarar sig fint.
-Vad fan var det? -Det här huset är hemsökt.
Kom hit in. Snälla...
Okej...
Hallå? Någon...eller något?
Vi fattar att det finns spöken här!
Jag kullade dig. Du är.
Vad hände?
Jag kullar dig. Du är.
-Ska vi bara haka på? -Vad har vi för alternativ?
Okej, det här är lite för kinky även för min smak.
Vill ni ha förfriskningar?
Visst, det låter förtjusande.
Tack.
Vi måste få bort de här. Kan du Popper 29 än?
Ingen magi här! Uppför er. Annars förs ni till Tystnaden.
-Vi uppför oss. Eller hur, Eliot? -Ja. Du bestämmer, tjejen.
Hon kommer.
Sluta med det där!
Min bror är för vek.
Han tar hand om er när han behöver arbetsro.
Han har ingen aning om hur stygga ni faktiskt är.
Drick nu ert te.
Drick det!
Nej, jag är här borta!
Herrejävlar! Det är Christopher Plover.
-Det kanske såg ut så här förr. -Ja, en tidsremsa.
-Det låter naturligt för dig. -Sunderland pratar om det.
I hemsökta hus spelas spökfilmer från det förflutna upp om igen.
Man får se hur det var.
-Det visste inte jag. -Nej, du är ju en idiot.
-Herregud, det är hon... -En liten brud i basker.
Vänta, Jane!
-Det är Jane och Martin i böckerna. -Nördorgasm.
Plover lät dem bo här och de lekte med hushållerskans barn.
Martin var sjuk på sommaren.
Skynda dig, Martin!
Vänta på mig, Janey! Jag vill följa med.
Varför får jag inte följa med?
Ember, Umber. Varför släpper ni inte in mig längre?
Jag försöker uppföra mig.
Martin! Är allt som det ska?
-Var är Jane? -I Fillory.
-Vad är det för fel på mig? -Ingenting.
Men vissa saker är bara inte rättvisa.
Vi kan väl dricka te? Vi som lämnas kvar bör hålla ihop.
Hon kommer! Vi måste gömma oss.
Quentin?
Nu tänker jag dra härifrån.
Vad har jag sagt till er barn om att störa mr Plover?
-Toppen... -Prata inte i Tystnaden.
-Vem tror ni att jag är? Jag... -Oförskämd är vad du är.
Jag har ju sagt till dig att jag syr igen truten på dig.
Alice...
Du... Vi måste skynda oss. Mrs Danvers kan komma tillbaka.
-Herregud... Vet du vad det här är? -Ett säreget skräckkabinett?
Plovers syster gjorde det här. Hon band och drogade barnen.
Spökflickan kanske vet var knappen finns.
Beatrix...? Hej.
-Jag har ont i magen. -Det är ingen fara, Beatrix.
-Hur ska vi kunna hjälpa henne? -Det går inte.
-Vi vet i alla fall hur hon dog. -Herregud...
Ingen fara. Det är över. Det har det varit länge.
Nej, hon återupplever det hela tiden. Vi måste hjälpa dem.
Kom nu.
-Det är inte samma sak. -Jag vet. Jag beklagar.
Här, ta en till. Vi äter tills vi tappar matlusten.
Ska vi kanske jobba lite? Det vore nog trevligt.
Tror inte du det?
Nu är jag tillbaka! Jag har varit i Fillory.
Jag har med det du bad om, Martin.
Vi är snart tillbaka, sir. Hon smutsar ner golvet.
-Du nyper mig. -Har du den?
-Ja. Vi visar mr Plover. -Nej. Gör inte det. För min skull.
Knappen är nyckeln.
Jag vet att du är här och spionerar på oss.
Kom ut, George.
Ta den här. Det är en lek, George. Hur bra kan du gömma knappen?
-Då så. Jag ska inte glömma bort det. -Det vet jag.
-Får jag ge dig ett råd i gengäld? -Visst.
Glöm den där skolan. Världen hjälper inte smarta tjejer.
Vi skrämmer skiten ur världen.
Om världen ger sig på dig ska du ta det som en komplimang.
-Jag kan komma tillbaka. -Det var det här som var viktigt.
Jag vet, men du har säkert mer...
-Jag behöver hjälp med en sak till. -Vad du vill.
Döda mig.
-Det...är ju vansinne. -Jag måste få vara klar.
-Det kan jag inte. -Jag behöver din hjälp.
Du visste. Men ändå... Det här var inte vad jag ville.
-Ska vi bara utbyta artigheter? -Vad sägs om att slippa döda?
Hur ser botgöring ut för dig? Att skänka pengar till Afrika?
Utplånar det allt som plågar din själ?
Hon kan ha fel. En magiker kan hitta ett botemedel i morgon.
-Tänk om jag hamnar i helvetet sen. -Du är redan där, och det är hon med.
-Vad borde jag göra? -Det som är svårast.
Tackar!
Drick upp, Jane. Och ät. Du måste vara utsvulten.
Vill du inte göra oss sällskap, Jane?
Hon är trött. Det gör inget.
Sätt igång du, Martin. Precis som förra gången.
Jag...vet inte om jag vill.
Minns du när jag tog med dig och din syster till stan på bio?
-Hon fick en klänning. -Det är vi tacksamma för.
När jag var pojke var det ingen som tänkte på mig.
Jag lovade att det inte skulle hända ett barn som jag tyckte om.
Jag tycker om dig, Martin.
Ställ dig framför kameran nu.
Le lite.
Jag har något roligt att berätta.
Jag har nästan räknat ut det. Vild magi.
Den är för stark för mina händer. Jag måste skaffa ett extra finger.
Men det finns en besvärjelse för det också.
Nu kan du klä av dig.
Byxorna också, vännen. Alltihop.
Jag tror att lösningen på alla våra problem finns i Fillory.
-Jag måste ta mig dit med dig. -Men...
Jag vet att det bara är för barn, men vi kan hitta en väg dit.
Då kan vi vara tillsammans.
Du är en förtjusande pojke, Martin.
Vänd dig om.
De leker så där hela tiden. Han gömmer bilderna i ordboken.
Nej, den elaka damen!
-Din spion! -Jag har inte sett något!
Min bror är en god man. Ni är på honom hela tiden.
Sluta! Låt honom vara!
Till Tystnaden. Det är bäst så.
-Vi måste gå in igen. -Sch!
Jag försöker tänka och jag har slut på cigaretter.
-Herregud... Ni mår bra! -Quentin!
Ja, vi mår toppen.
-Var är Penny? -Säkert på Disneyland.
Han kanske tog sig till Fillory. Men vad gjorde han med Martin?
Vad pratar du om?
Jag såg något.
Vem Plover egentligen var. Vad han gjorde med Martin Chatwin.
Vad gjorde han?
Herregud...
Stackars grabb. Han ville komma till Fillory för att slippa monstret-
-som generationer av idioter som jag har upphöjt till en gud.
Han...
...lär sig magi för att bli starkare och lära sig resa.
-Han ville skaffa extra fingrar. -Fingrar? Som...?
Besten kanske inte kom från Fillory. Han kan ha tagit sig dit-
-via barn som han berättade sagor för när han inte drogade och våldtog dem.
Herregud...
Oj, jag kan fortfarande bli förvånad! Vi trodde att du hade dragit.
Vart tog du vägen?
Jag tog mig till ett träd för att slippa Prudences fängelsehåla.
-Du är inte så duktig på resor än. -Håll käften.
Vad då för fängelsehåla?
En källare som kallas Tystnaden. Det är inte alls psykotiskt...
-Skyddsrummet där borta. -Där sattes hushållerskans son.
Han har knappen i fickan. Kom!
-Då får Prudence tag på oss direkt. -Ogilla.
Jag vet vad vi ska göra. Gå till skyddsrummet om tio minuter.
Varför har ni lämnat lekrummet?
-Var fan är Quentin? -Han kommer.
-Ni får sitta i Tystnaden. -Hallå! Prudence!
Jag har hört ett illvilligt rykte om din bror.
Det gör inget. Det finns 48 kvar som jag har gömt i huset.
-Alla ska få veta vad Plover gjorde. -Nej!
Vi har tio minuter på oss. Nu gräver vi upp ett lik.
Det är klart. Richard och jag...
-Är det så det känns? -Ska jag stanna?
-Så att du hittas bredvid min kropp? -Nej, inte när du formulerar det så.
Hej då, Julia. Njut av livet.
Vi måste gå.
Quentin!
-Vi måste gå tillbaka. -Kom nu.
-Vi måste gå tillbaka. -Och göra vad?
Hjälpa barnen! Vi kan ju inte lämna dem där.
-De var där innan vi föddes. -Fast!
Det är ju precis sånt som vi borde kunna hjälpa till med.
-Man kan rensa ett hemsökt hus. -Ja, men det gör inget åt spökena.
-Det finns ritualer. -Som kan förebygga hemsökelse.
Vi måste hjälpa dem. Barnen hade inte gjort något fel.
-Det är så orättvist! -Det menar du inte?
-Du underlättar inte. -Jo.
Livet är inte rättvist, så varför skulle döden vara det?
Att tro att man kan förändra något är höjden av egoism.
Vem fan tror du att du är? Du är bara en arrogant fitta.
Håll för fan käften!
Vix...
Vi måste gå nu.
-Tack, men jag mår bra. -Nej, det gör du inte.
Nej, det gör jag inte. Mår du bra?
Nej.
Jag har varit rädd för Besten länge och orolig för mig själv.
Nu vet vi vem och vad han är och vad han gjorde mot barnen och Martin.
Jag vill...döda honom.
Gå in genom närmaste golvur och vrida nacken av honom.
Då så... Få se på knappen.
Den ser så alldaglig ut.
Nej, jag känner att den utstrålar något kraftigt.
Känner ni inte det?
-Lägg bort den. -Tilltala mig inte så där.
Majakovskij har lärt upp mig.
Jag stannar tills jag vill ge mig av.
Jag sa till honom att låta bli.
Text: Ellinor Larsen www.sdimedia.com